KULTŪROS REALIJŲ VERTIMAS Į LIETUVIŲ KALBĄ: GABRIELIO GARCÍA’OS MÁRQUEZO ROMANAS „ŠIMTAS METŲ VIENATVĖS“ - Leonavičiūtė, Gabija; Kuzminskaitė, Dovilė (Sustainable Multilingualism / Darnioji daugiakalbystė, 2023)
Lietuvoje sparčiai augant susidomėjimui ispanakalbių šalių kultūra, gausėja šių kultūrų grožinės literatūros vertimų, todėl, siekiant gerinti vertimų kokybę, svarbu tirti vertimus iš ispanų į lietuvių kalbą ir atvirkščiai. Vienas iš sunkiausių vertimo aspektų yra kultūros realijos, perteikiančios tam tikros šalies arba tautos kultūrinį savitumą. Gabrielio García’os Márquezo romane „Šimtas metų vienatvės“ gausu Lotynų Amerikos kultūrą atspindinčių kultūros realijų, kurias išversti galėjo būti sunku. Šio straipsnio tikslas – išnagrinėti ir palyginti kultūros realijų vertimo iš ispanų į lietuvių kalbą strategijas, kuriomis, versdama romaną „Šimtas metų vienatvės“, 1972 m. rėmėsi Elena Treinienė, o 2017 m. – Valdas V. Petrauskas. Prieš imantis praktinės analizės, aptariamos „kultūrinių reikšmių“ ir „kultūros realijų“ sąvokos, apžvelgiamos kultūros realijų klasifikacijos pagal vertimo tyrėjų Eugene’o Nidos, Peterio Newmarko, Sergejaus Vlahovo, Sidero Florino ir Lauros Santamaria’os Guinot pasiūlytas klasifikacijas. Taip pat analizuojamos kultūros realijų vertimo strategijos remiantis Amparos Hurtado Albir, Eirlyso Davieso, Georgeso L. Bastino ir Pekko Kujamäkio darbais. Suskaičiavus ir suklasifikavus originalo tekste rastas kultūros realijas pagal Santamaria’os Guinot realijų klasifikaciją, nustatyta, kad romane „Šimtas metų vienatvės“ yra 69 skirtingos kultūros realijos, kurias atspindi 252 tekste minimi šių realijų pavyzdžiai, nusakantys ekologijos, socialinių struktūrų, kultūros institucijų, socialinio pasaulio ir materialiosios kultūros konceptus. Daugiausiai romane rastų kultūros realijų priklauso materialinės aplinkos teminei pavyzdžių grupei. Lyginamosios analizės metu romane „Šimtas metų vienatvės“ rastas kultūros realijas suskirsčius pagal Bastino vertimo strategijas, buvo nustatytos skirtingu dažnumu taikytos transkripcijos, situacijų ekvivalentiškumo, aktualizavimo, egzotiškumo, išplėtimo ir paaiškinimo bei praleidimo strategijos. Iš minėtų strategijų abu kūrinį vertę lietuvių vertėjai dažniausiai naudojosi transkripcijos ir situacijų ekvivalentiškumo vertimo strategijomis. Kultūros realijų vertimo tyrime derinami kiekybinės, lyginamosios ir aprašomosios vertimo analizės metodai.